Îţi mulţumesc că-mi ţii companie.
Nu puteam rata o ieşire din oraş.
Poate o să te muţi cândva cu Jim aici.
Nu. Jim este adeptul oraşului.
Piaţa "Village" este suficient de rustica pentru el.
Nu mă aşteptam să se vândă vreodată casa asta.
Nici eu.
Proprietarii s-au schimbat de 4 ori în 10 ani.
Ştii cum se spune, este cea mai bântuită casă...
din districtul Driscoll.
Eu cred că nu se vinde pentru că trebuie investit mult în ea.
Nu pentru că ar fi bântuită.
Wow. Cum de spui chiar tu asta?
De obicei, casele nelocuite nu sunt bântuite.
Nu?
Spiritele se hrănesc cu energia celor vii.
Sunt mai multe fantome în cabinetele stomatologice.
Decât într-o casă abandonată ca asta.
Oh. Aşa se explica respiraţia urât mirositoare a dentistului meu.
Eww.
Bună! Exact la tine mă gândeam. Intraţi.
Bună. Steve, sper să nu te superi că am venit cu o prietenă.
- Ea este Melinda Gordon. - Bună.
Îmi cer scuze. Tocmai am avut un conflict cu ferăstrăul,
şi a câştigat ferăstrăul.
- Au. - Da.
Am folosit cuvântul ăsta destul de des azi.
Pe lângă altele.
Vroiam să văd dacă v-aţi acomodat,
dacă aveţi nevoie de ceva.
Uh, da, de un manual de folosire a uneltelor periculoase.
Ea este fiica mea.
Bună. Eu sunt Marlo, fata pionier.
Caii voştri au nevoie de hrană?
Roţile de la căruţa trebuie reparate?
Marlo este supărată pentru că cel mai apropiat Mall este la 16 Km depărtare.
Nu, sunt supărată pentru că prietenii mei sunt la 160 Km depărtare.
Am adus câteva acte
pe care trebuie să le semnezi.
Da, sigur.
Stai să mă spăl pe mână.
N-aş vrea să semnez cu sânge.
Oricum o vei face, fie că vrei, fie că nu.
Hei, şi tu lucrezi la magazinul de antichităţi, nu-i aşa?
Uh, da. Ea este şefa mea.
Oh. Bună.
Bună.
Am găsit câteva jocuri vechi interesante.
Vroiam să opresc câteva din ele,
de vreme ce nu prea avem cum să ne distrăm aici.
Dar mă întrebam dacă-mi poţi spune cam cât valorează?
Sigur că da. Aş putea să mă uit la ele.
Oh, perfect.
Ai auzit de jocul numit, uh...
Twister?
Vrei să vii să vezi jocurile?
Nu. O să explorez puţin.
Ok.
Da. Jocul ăsta. Nu ştiu dacă are toate piesele.
E un joc foarte bun, Yahtzee.
N-ai jucat niciodată?
Nu, niciodată.
E cineva aici?
Alo.
Pot să te ajut.
Cine eşti?
Unul dintre ei va muri.
Eşti bine?
MESAJE DE DINCOLO Sezonul 3 Episodul 8
Oare când s-a răsturnat.
Podeaua este putredă.
S-a scurs prin tavan.
Câtă mizerie.
Mă duc să văd dacă Marlo a terminat să se cureţe
şi o să vin sus cu nişte prosoape de hârtie şi...
O să o aduc şi pe ea aici.
Ştii ce... pentru un minut aproape am crezut...
Aproape ai crezut că este o fantomă?
Nu.
Trebuie să-mi amintesc de regulă mea.
Ce regulă?
Există o explicaţie raţională aproape pentru orice.
Sigur că da.
Ştii de ce s-au mutat?
Soţia lui Steve a murit acum câţiva ani.
Mi-a zis că Marlo
are probleme la liceu,
şi presupun că a fost prea dureros
să mai stea în acea casă.
Oh, este atât de trist.
Unui copil îi este atât de greu când îşi pierde un părinte.
Da.
Şi celuilalt părinte îi este.
Ştii ce s-a întâmplat?
Ştii cum a murit?
Nu. Nu mi-a zis. Nu ştiu dacă...
Stai puţin. Ştiu tonul ăsta al vocii tale.
Cauţi un motiv.
Am văzut ceva. Pe cineva.
Vrei să spui că ai văzut o fantomă în casa lui Steve?
În garaj.
- Ce este? - Doar că...
Mereu trebuie să fie şi o fantomă blestemata
peste tot pe unde mergi. Ce este asta?
Ok, şi eu îmi doresc uneori să nu fie acolo, crede-mă.
Dar nu e ca şi când merg să le caut.
Nu e aşa?
Poftim?
Îmi pare rău.
Dar Marlo şi Steve
au trecut prin atât de multe.
Au nevoie de un nou început.
Nu au nevoie să audă de fantome
şi să le fie vieţile întoarse pe dos.
Da, dar dacă acea fantomă este mama lui Marlo?
Melinda, chiar nu au nevoie să audă asta.
Au nevoie de timp pentru a se vindecă
Trebuie să existe o...
O explicaţie raţională. Nu este mereu atât de simplu.
Te rog să le dai pace.
Depinde de spiritul acela, nu de mine.
Bine.
Fă cum vrei.
Uneori nu o înţeleg.
Adică, ce trebuie să mai fac?
După câte a văzut, nu poate să spună
"Ok, am înţeles. Există spirite."
Uneori, ceea ce oamenii nu cred
este la fel de important pentru ei, ca şi ceea ce cred,
şi unii oameni se simt mai bine
crezând că după moarte nu ne mai aşteaptă nimic.
Dar ţie nu ţi-a fost greu să crezi.
Fiindcă am crezut în tine.
În plus, nu ştiu...
Ce anume?
Haide.
Eu am vrut mereu să cred.
Mereu am vrut să cred că este mai mult.
După ce a murit tata,
am vrut să cred că tot ceea ce facem aici pe pământ,
nu este în zadar. Şi apoi...
Am găsit-o pe Melinda.
Deci ce crezi?
Ar trebui să nu mă amestec în asta?
Să las familia asta în pace?
Hei, cine spune că sunt liniştiţi?
Cred că poţi trece fantoma asta dincolo, repede şi în linişte...
Intri, ieşi şi nimeni n-are de suferit.
Ha. Ultimele vorbe faimoase.
Eşti aici?
M-ai speriat.
Ce cauţi în garajul meu?
Îmi pare rău. Um, eu, uh...
Mobilă, este atât de interesantă.
Um, am putea să vindem o parte din ea dacă vrei.
I-am adus un cadou lui Marlo.
Aş vrea să i-l dau personal, dacă se poate.
Este minunată. Îţi mulţumesc.
I se potriveşte.
Trebuie să o ţin aici,
pentru că lui tata nu-i prea plac pisicile.
Cum se simte tatăl tău? Pare...
Capricios?
Exact.
Se descurcă binişor, de când a murit mama.
Cum o chema?
Liz. Prescurtarea de la Lisabeth.
Urî să i se spună Lisabeth.
Trebuie să-ţi fie greu,
să vă tot mutaţi, să nu cunoşti pe nimeni.
Ea mi-a luat inima.
Poftim?
Mamă.
Mi-a luat inima.
A fost singură.
Sunt sigură că şi tatăl tău...
Ştiu.
Dar nu ca ea.
Acum cred că nimeni nu va mai reuşi.
Uneori cred că el mă considera vinovată pentru ce s-a întâmplat.
Ce s-a întâmplat?
Unde e Dora?
Sper că nu s-a dus în camera tatei.
Stai puţin.
Liz?
Ce s-a întâmplat?
Pisica, a murit.
Ce i-ai făcut?
Eu nu i-am făcut nimic.
Am găsit-o aşa.
Poate a fost otrăvită.
Îmi pare rău iubito.
Steve, eşti bine?
Da.
Iubea pisica asta.
Da?
Bună. Steve. Îmi cer scuze că te deranjez,
dar mă gândeam să-ţi prezint formularele astea...
pentru taxe.
Ştii, este un program fantastic,
dacă vrei să investeşti în casă.
Dar ce are casă?
Păi, ştii ce vreau să spun. Mă refer dacă vrei să faci
ceva îmbunătăţiri. Ceva de genul ăsta.
Mie-mi place aşa cum este.
Ok. Atunci, Um, aş putea să...
Las-o baltă.
Dacă e să facă viaţa mai uşoară, nu-l interesează.
Da, tu eşti expertă în traiul uşor.
Nu face azi ce poţi lăsa pe mâine, nu?
Ce vrei să spui? Că sunt leneşă?
Nu considerai că sunt leneşă
când a trebuit să facem anumite lucruri, unei anumite persoane.
Ar fi trebuit să te opresc.
Îţi e uşor să spui acum,
dar aveai prea mult de câştigat, nu-i aşa?
Atâta timp cât eu o făceam, nu mi-ai fi stat în cale.
Se pare că am venit într-un moment prost.
Aşa că o să las astea aici.
Un moment prost pentru ce?
Um, să semnezi formularele pentru rabatul taxei.
Nu-i nici o problemă. Le pot lăsa aici.
Dacă le semnez, pleci naibi de aici?
Um, da.
Parcă erau două persoane complet diferite.
Păreau vrăjiţi.
De parcă erau într-o transă?
Da, exact. Şi tot vorbeau despre
faptul că au făcut ceva... cuiva,
şi Marlo a zis că tatăl ei avea prea multe de câştigat ca să o oprească. Ciudat.
E posibil să fi vorbit despre mama lui Marlo?
De ce i-ar fi făcut Steve rău mamei copilului său?
Din cauza asta.
"Liz Sinclair, 36 de ani, din Oak Hills a murit"
"în urma unei căzături fatale,"
"în zona de nord-vest a parcului Ryden State."
"Era însoţită de soţul ei, Steven Sinclair, 37 de ani,"
"şi de fiica acesteia, Marlo, 15 ani, ambii nevătămaţi."
"Sinclair a fost interogat până la o oră târzie din noapte"
"de către şeriful districtului şi eliberat a doua zi dimineaţă."
"Oficialităţile refuza să facă comentarii."
Da. Păi, evident, i-au dat drumul.
Ceea ce nu înseamnă decât că nu au avut dovezi.
Aşa se poate explica de ce Liz îl bântuie.
Şi totuşi, Marlo mi-a spus că Steve o învinuieşte pe ea.
Poate că o bântuie de fapt pe Marlo.
Stai, stai, stai. Opreşte-te.
Ai spus ceva...
când ai fost acolo de spirite sau de bântuiri?
Nu.
Eşti sigură?
Da, bineînţeles că sunt sigură. De ce?
Nu ştiu. Poate e ceva...
că puterea sugestiei, ştii?
Ei cred că sunt bântuiţi,
şi încep să se comporte ca şi când ar fi.
Ok, ştii că te iubesc
ca pe o soră, serios, te iubesc,
dar eşti cea mai încăpăţânată persoană
pe care am întâlnit-o în toată viaţa mea.
Eşti în stare să răsuceşti totul ca pe un covrigel
încercând să raţionalizezi ceva...
Îmi pare rău, caut doar un motiv logic pentru care ei...
Oh, vrei să spui motivul credibil, nu cel real.
Motivul cel mai uşor.
Dacă asta te face să te simţi bine...
Fă-mă să înţeleg.
Tatăl şi fiică se mută ca să scape de trecut.
Este o fantomă în garaj care prezice că
unul dintre ei va muri în curând.
Pisica apare ceva cam moartă,
iar tatăl o îngroapă de parcă este o altă zi normală de grădinărit.
Şi în dimineaţa asta...
În dimineaţa asta, Delia s-a dus la ei acasă
şi a picat în mijlocul unei scene din Who's Afraid Of Virginia Woolf? (1966)
Ce faci?
Oh. Încerc...
o tehnică total nouă pentru cursurile mele.
- Care? - Pregătirea.
Ok, deci care-i treaba cu fantoma asta?
Ai de-a face cu, uh...
Ceva mai mult Jack Nicholson, şi ceva mai puţin Linda Blair.
Adică?
Nu e ca şi când un demon le posedă trupurile.
Pare că un spirit îi influenţează din exterior
controlându-le comportamentul din când în când.
Poartă denumirea de "Opresiune."
Vrei să spui "Posedare."
Nu. Spun ce vreau să spun. Vreau să spun ceea ce spun, la naiba.
Am spus, "Opresiune."
Ok, Opresiune. Iartă-mă. N-am mai auzit până acum de asta.
Este vorba de faptul că un spirit controlează un trup
fără a intra în el.
Aduce puţin cu sugestia hipnotică.
În esenţă, spiritul induce trupului un comportament,
iar ceea ce este înfricoşător, este faptul că în timp,
persoana începe să se comporte tot mai mult ca acel spirit.
Este o formă uşoară de posedare, dacă vrei tu.
Sunt toate manierele rele, cu mai puţină bătaie de cap.
Ok, dar de ce nu îi poseda complet?
Ah, posedarea, este folosită de demoni,
spirite care nu au avut niciodată pe pământ o formă umană,
în timp ce opresiunea este... folosită de spiritele legate de pământ,
care sunt foarte încăpăţânate
şi care ar face orice ca să li se facă pe plac.
Cum ar fi?
Ăsta ştie fantoma şi tu trebuie să afli.
Ok, cum fac fantoma asta să se oprească, să-i lase în pace?
E greu de spus. Nu sunt sigur, dar trebuie să ştii...
Trebuie să fii atentă, pentru că un spirit ce foloseşte opresiunea
se foloseşte de orice slăbiciune,
orice vulnerabilitate pe care o are gazda...
O boală mintală, remuşcări.
Remuşcări că, "Am ucis o persoană iubită"? Genul ăsta de apăsări?
Oh. Ok, mă gândeam mai degrabă la a purta pantaloni largi albi în noiembrie,
Dar sigur... şi ăsta merge.
Steve?
Bună. Uh, îmi cer scuze că n-am sunat înainte...
Joci cu mintea, nu din suflet.
De-asta pierzi.
Nu pierd mereu.
Uneori te las să câştigi.
De ce?
Mă joc cu mintea ta puţin,
falsă încredere în tine... chestii de genul ăsta.
Heh. Crezi că mă supraapreciez?
Fă-te folositoare şi du-te şi adu ceva de băut.
Bună idee.
Liz?
Opreşte-te!
Nu eşti Liz Sinclair. Cine eşti?
Mă vezi, nu-i aşa?
Lasă-i în pace.
Matt, mai avem pe cineva.
Uau. Te sperie când se uită drept către tine.
Marlo, nu ştiu dacă mă poţi auzi,
Dar eşti folosită.
Ştiu că nu poţi să-i vezi... dar îi poţi simţi.
Steve, te rog ascultă-mă, Ok?
Nu ştii ce se întâmplă.
Ieşiţi amândoi din casa chiar acum!
Steve.
Ce-ai făcut?
1-0 pentru mine.
Fiica mea.
Unde este fiica mea?
Este chiar aici. Este bine.
Va merge cu tine.
Stai cu ei.
Vor avea grijă de tine, bine?
Joci dur, prea dur.
O să-i distrugi cum ai făcut s cu ceilalţi.
Nu ştii să pierzi.
Nu este adevărat.
Dar ăştia doi sunt perfecţi, n-ar trebui să-i pierdem.
Atâta vină... aproape că pot gustă.
Ce naiba faceţi voi doi?
Ne pare rău. Este un joc privat.
Oh, despre asta e vorba? Vă jucaţi cu ei de parcă ar fi jucării?
Nu e problema ta. Pa pa.
Melinda.
O să se facă bine?
Zenorex, prescris lui Steven Sinclair.
Da, astea sunt chiar veşti bune.
Este un antidepresiv.
Ar fi trebuit să îngereze foarte multe pastile, pentru a-i fi fatal.
A încercat să se sinucidă?
Fiica lui i le-a pus în băutură.
- Poftim? - Nu era chiar ea, ok?
Sunt 2 fantome în casă, care încearcă să-i controleze.
Stai puţin. Sunt 2 spirite... Sunt posedaţi?
Se cheamă opresiune. Au locuit cândva aici. E o poveste lungă.
Dar tu mereu spui că casele nu sunt bântuite, ci oamenii...
Ok, bine...
Ce facem, chemăm poliţia?
Nu încă. Atâta vreme cât nu sunt în casă, sunt în siguranţă,
şi nici măcar nu-şi amintesc ce s-a întâmplat.
Nu pot permite ca fetiţa asta să fie luată de lângă tatăl ei.
Bine.
Ok, ai grijă tu de el?
O să fac tot ce pot,
dar cred că o să-l ţină internat numai pe timpul nopţii.
Eu trebuie să aflu cine sunt spiritele astea şi ce vor.
Da.
- Auzi. - Da?
Mă suni dacă apare vreo schimbare?
Sigur.
Erau un bărbat şi o femeie.
Femeia este cu puţin mai în vârstă decât el.
Nu este mama lui Marlo?
Nu. Nu cred că au vreo legătură cu familia.
Sunt legaţi de casă.
Dar tu mereu spui că locurile nu sunt bântuite, ci oamenii.
Bine..., taci.
Hei, stai puţin. I-ai scos pe Steve şi Marlo
din casă. Ăsta e un lucru bun.
Cu excepţia faptului că Marlo aproape că şi-a omorât tatăl.
Lucru mai puţin bun, recunosc.
Spiritele astea opresive sunt încăpăţânate. Sunt puternice.
Suficient de puternică pentru a supravieţui mai multor proprietari.
Probabil de aceea casa este bântuită şi nu oamenii.
Ai dreptate.
Şi spui că spiritele astea se comportă de parcă ar fi un joc?
Da. Ca şi când ar fi într-o competiţie.
Ce este, jocul tinerilor căsătoriţi?
Asta a fost bună. Mi-a ieşit pe moment.
Ok, care este scopul jocului lor?
Ultima fantomă care iese din casa câştiga?
Ultimul care rămâne în picioare. Steve şi Marlo sunt piesele jocului.
Află cum îi cheamă,
cum se joacă jocul, bate-i la propriul joc
şi fă-i să treacă dincolo.
De parcă ar fi atât de uşor.
Poate am deja un nume.
Spuneai că Steve a semnat un formular de reducere a taxelor.
- Da, a semnat. - Oh, aici erai!
Când ai fost acolo. Pot să îl văd?
Uh, de ce? De ce ai nevoie să îl vezi?
Te rog, trebuie să îl văd.
Are legătură cu scrisul lui?
Ok, pregăteşte-te să găseşti o explicaţie raţională.
Pentru ce?
Pentru faptul că Steve Sinclair s-a semnat cu numele "Matthew Sembrook."
Nu înţeleg.
De ce ar semna Steve cu numele altcuiva ?
Pentru că el crede că este această persoană.
Uite.
"Matthew Sembrook cu tatăl Erwin şi mama sa, Vivian."
Mama sa ? Pare să aibă doar cu 10 ani mai mult decât el.
Matt este fiul lui Erwin dintr-o altă căsătorie.
Era fiul vitreg al lui Vivian.
Scrie aici ca Matthew şi Vivian au murit intoxicaţi cu gaz.
Ce s-a întâmplat cu Erwin Sembrook ? El unde este ?
A murit şi el, cu 6 luni mai devreme.
Se pare că Erwin a murit într-un accident
la scurt timp după ce s-a căsătorit cu Vivian,
aşa că mama şi fiul au moştenit casă şi toată averea.
Vrei să spui că ei doi,
Matthew şi Vivian, îi bântuie pe cei din familia Sinclair ?
Nu numai că îi bântuie, ci îi şi controlează,
Ceea ce sunt sigură că au făcut şi celorlalţi proprietari ai casei.
Când au murit, ce s-a întâmplat ?
A fost un accident ? S-au sinucis ?
Ce scrie în articol ?
Spune că au rămas întrebări fără răspuns.
Te pot ajuta cu ceva ?
Chiar vrei să mă ajuţi ?
Ai dreptate.
Nu ştiu de ce,
parcă aş avea un buton în mintea mea,
care resetează totul la "Asta nu poate fi adevărat."
Sau poate că este.
Ok.
Poate că este.
Nu vreau să simt că te rănesc
de fiecare dată când mă îndoiesc de toate astea.
Nu are nicio legătură cu faptul că mă răneşti sau nu.
Urăsc să te văd atât de neîncrezătoare.
Sunt atâtea lucruri în viaţă pe care le luăm ca atare, le credem...
fără să le putem vedea. De ce nu poţi face la fel şi cu spiritele ?
Pot.
O voi face.
Voi încerca cel puţin.
Dar dacă nu pot...
Îmi pare rău.
Jim.
Mel, Steve va fi externat în seara asta.
A semnat pe propria răspundere şi merge acasă.
Ştiu cine sunteţi.
Matthew şi Vivian Sembrook.
Vă place să jucaţi jocuri ?
Şi mie.
Să vedem cum vă descurcaţi cu cineva pe care nu-l puteţi controla.
Nu va mai puteţi păstra energia
acum că familia Sinclair nu mai este aici, nu-i aşa ?
Oh, ne descurcăm şi cu tine.
Amândoi trebuie să treceţi dincolo.
Nu, mulţumim. Ne este foarte bine aici.
Ok. Atunci voi juca un joc cu voi pentru asta.
Pentru ?
Să treceţi dincolo.
20 de întrebări.
Dacă vă pot spune ce s-a întâmplat când aţi trăit aici,
atunci treceţi dincolo.
Şi dacă nu ghiceşti ?
Nu vă voi mai deranja niciodată.
Serios ? Ce chestie prostească.
Dar nu ne deranjezi deloc.
Nu însemni nimic pentru noi.
Mie îmi place ideea.
Hai s-o facem.
Ce făceai când te-am văzut prima dată, în garaj ?
Nu ne-am întâlnit niciodată în garaj.
Eşti sigură ce vrei să numeri asta ca pe una din acele întrebări ?
Soţul tău a murit în casa asta, nu-i aşa ?
Da.
Şi eraţi amândoi aici în acea noapte.
Da.
Şi vă simţiţi vinovaţi pentru ceea ce s-a întâmplat ?
Ca şi tine, care te simţi vinovată pentru câteva lucruri, nu-i aşa ?
Cu privire la o anumită persoană, poate ?
Eu pun întrebările.
Într-adevăr Andrea, tu le pui.
Poftim ?
Îmi pare rău. Ţi-am greşit numele ?
Ţi-ai omorât soţul ?
Vrei să ştii ce s-a întâmplat în acea noapte ?
Vino.
Vivian, Mathew, sunteţi acolo ?
Ce faceţi ?
Cum ai putut face asta ?
Este fiul meu !
Dar nu şi al meu.
El face ceva ce tu nu faci niciodată,
îmi acorda atenţie.
Vivian, aşteaptă.
Şi tu ! Ce fel de om eşti ?
Un om crescut de tine !
Nu-mi întoarce spatele !
A fost un accident.
Ok, am văzut asta. A călcat strâmb,
deci nu aveţi de ce să vă învinuiţi.
Vă puteţi ierta unul pe celălalt.
Iar tatăl tău, va fi în lumină, ok ?
Vă va ierta.
Wow. A reuşit.
A câştigat jocul.
Acum puteţi să treceţi dincolo.
Şi să lăsaţi în pace familia Sinclair.
Un moment. Mai este ceva.
De ce ?
Opreşte-te !
L-ai omorât !
Da, îmi pare rău. Doar că...
Nu prea suntem nişte oameni buni la suflet.
Melinda, de ce mai eşti încă aici ?
Vă explic mai târziu. Ok ? Dar trebuie să plecăm de aici.
Puteţi să veniţi să staţi la mine,
dar trebuie să plecaţi din casa asta chiar acum.
Ok, să mergem.
Ok.
Fii fată bună
şi lasă-ne în pace.
Steve, te rog nu face asta.
Cine eşti ?
Eşti Liz Sinclair ?
Matt şi Vivian nu te lasă să intri în casă ?
Sunt prea slabă.
Ei sunt prea puternici pentru mine.
Sunt puternici doar pentru că ani la rând
s-au hrănit cu frica oamenilor,
jucând joculeţele lor.
Steve e responsabil pentru moartea ta ?
Da.
Dar a trebuit s-o facă.
De ce ?
Alternativa ar fi fost şi mai rea.
Cred că remuşcările lui Steve
îi permit lui Matt şi Vivian să aibă atâta putere asupra lor.
Nu e vorba doar de Steve.
Poftim ?
Este vorba şi de Marlo.
Mereu va da vina pe tine.
De câte ori se uită la tine, o vede pe soţia lui moartă.
Ştii ce îi face asta lui ?
Nu este decât un mod de a pune capăt.
Toată durerea asta, toată furia.
Ştii ce este.
Ştii ce trebuie să faci.
Pentru propria ta protecţie.
Ştii ce trebuie să faci.
Pentru că amândoi să vă recăpătaţi liniştea.
Este cel mai bine aşa, pentru amândoi.
Doare numai o secundă. Abia dacă simţi ceva
şi apoi veţi fi amândoi liniştiţi.
Nu asculta ce spune. Ok, nu eşti în apele tale.
O fantomă te face să simţi ceea ce simţi acum.
Poftim ?
Asta faceţi voi ?
Va retrăiţi povestea,
folosind de fiecare dată alte persoane.
Dar adevărata voastră poveste
este că ţi-ai ucis soţul şi vina
v-a făcut să vă sinucideţi.
Arată bine şi mai şi gândeşte. Sunt impresionată.
În ziare scrie că v-aţi intoxicat cu gaz natural.
Este ceva mai complicat, nu-i aşa ?
Puţin.
Hai să stăm de vorbă.
Nu a fost vorba despre sentimente de vinovăţie.
Matt şi cu mine am considerat mereu că formăm o pereche perfectă,
pentru că nici unul din noi nu avea o fărâmă de conştiinţă.
Oh, era atât de delicios.
Problema apare când realizezi că omul pe care-l
iubeşti este la fel de periculos ca şi tine...
Să zicem că îţi cam pierzi încrederea.
Atracţia se transformă în suspiciune.
Era vorba de foarte mulţi bani.
Erwin ne-a lăsat o avere considerabilă.
Aşa că am început să mă întreb.
Devoţiunea lui Matthew era reală ?
Sau vroia toată averea pentru el ?
Şi ce ar fi în stare să facă pentru asta ?
El ştia deja ce sunt eu în stare să fac.
Şi sunt sigură că şi el se îndoia de mine.
Şi de aceea am decis
că cel mai bine pentru relaţia noastră
era că Matt să aibă un accident tragic.
Am vrut să mă asigur că va adormi,
înainte să ies din casă.
Era mereu agitat.
Imaginează-ţi surprinderea mea, când eu am adormit înaintea lui.
Gazul natural este foarte viclean.
Se pare că eu eram mult mai sensibilă la el decât Matt.
Bineînţeles, a urmat şi Matt la scurt timp.
Apoi ne-am trezit şi eram morţi.
Şi suntem aici, distrându-ne de minune de atunci.
Ce se întâmplă ?
Te voi scoate din casa asta chiar acum.
O să-l luăm şi pe tatăl tău.
Eu votez pe omul meu. Va merge până la capăt.
Ar fi trebuit să te porţi frumos.
Ce vrei să faci ?
N-o scoate din calcule pe fata mea.
Terminaţi-vă, amândoi !
Astea sunt probleme familiale.
Ar fi trebuit să ne laşi în pace.
Acum e prea târziu.
Steve, opreşte-te te rog, ok ?
Am văzut-o pe soţia ta. I-am văzut spiritul.
Soţia mea este moartă.
Tu ştii asta cel mai bine.
- Tu ai omorât-o. - Eu ?
Dacă n-ai fi fost tu, ar mai fi încă în viaţă.
I-ai dat drumul !
Tu nu m-ai ascultat !
Ce distractiv.
Haide. Vino.
Ce se întâmplă ?
Ai încredere în mine. Te duc la mama ta.
Stai, stai, stai !
Ce spui... ce spui de mama ?
Spune-i că îmi pare rău că le-a fost atât de greu.
Mama ta este aici cu noi.
Eu o pot vedea.
Spune-i că-mi lipseşte ritualul nostru din fiecare seară.
Când ne pieptănam părul una alteia.
Părul ei frumos, moştenit de la bunica ei.
Îi e dor de când va pieptănaţi una alteia părul.
Tată, uh, ea spune că mama e aici,
Spiritul ei... sau fantomă, sau ceva...
Şi vrea să ne ajute.
Ce tot spui acolo ?
Poartă cămaşa mea preferată,
pentru că a purtat-o în ziua în care s-a născut Marlo.
Îşi aminteşte de cămaşa ta.
Ai purtat-o în ziua în care s-a născut Marlo.
A spus ea asta ?
Chiar este aici ?
Trebuie să nu se mai pedepsească unul pe celălalt.
Vrea să nu va mai pedepsiţi unul pe celălalt.
Îmi pare rău, mamă.
- Tata are dreptate. Dacă n-aş fi fost eu... - Nu.
Este doar vina mea şi...
Nu. Este vina mea.
A mea.
Eu am decis. A fost vina mea.
Ce s-a întâmplat în acea zi ?
Eram atât de obosiţi.
Am mers pe cărarea aia toată ziua.
Uite cum mă mişc.
Oh. Hei, uite !
S-a întâmplat atât de repede.
- Aah ! - Liz !
Nu !
Acum era lângă mine,
iar în secunda următoare, atârna de o stâncă.
Am încercat s-o ridic, dar n-aveam forţa.
- Mamă ! - Nu !
- Tată ! - Stai acolo !
Atunci s-a năruit totul.
Ştiam că nu o puteam opri pe Marlo.
Cum ai putea opri un copil să-şi salveze mama ?
Mamă ! Aah !
Marlo cădea.
Ar fi murit.
N-am putut s-o ridic pe Liz pe margine.
Nu era decât un mod de a o salva.
I-am dat drumul lui Liz
şi am prins-o pe Marlo.
- Mamă ! - Liz !
Îmi pare atât de rău.
Ar fi trebuit să încerc să vă salvez pe amândouă.
Nu. Nu avea cum.
A făcut ce am vrut eu să facă,
singurul lucru pe care ar fi putut să-l facă.
Ai făcut ce şi-a dorit ea.
Ai salvat-o pe Marlo.
Şi ştiu că ai încercat să mă salvezi.
Şi-a riscat viaţa pentru mine.
Nu te învinovăţeşte.
E foarte mândră de tine.
Îmi pare rău mama.
Nu ştiu cum să mă descurc fără tine.
Mă vei avea mereu cu tine, în inimă.
Dar cel mai important, vă aveţi unul pe celălalt.
Nu trebuie să se mai pedepsească.
Te rog, spune-le că vom fi mereu o familie.
Şi că trebuie să aibă grijă unul de celălalt.
Le voi spune.
Trebuie să plec acum.
A trecut dincolo.
Va fi bine ?
Zâmbea, era liniştită.
Va fi mereu în inimile voastre.
De ce nu simt nimic rău acum, când intru înăuntru ?
Nu se mai pot hrăni din vinovăţia voastră acum. Sunt slabi.
Cum pot vinde casa cuiva, ştiind ceea ce ştiu ?
Mă voi întoarce şi-i voi trece dincolo.
Nu te îngrijora. Voi doi trebuie s-o luaţi de la început.
Nu ştiu cum să-ţi mulţumesc.
Şi eu.
O să fie bine acum. Vei vedea.
Vrei s-o duci tu pe Marlo la hotel ?
Mai trebuie să iau ceva.
Sigur. Haide.
Numai aşa pot fi sigur că totul va fi bine.
Bine jucat.
Tată !
Un nou început.
Bună, Mel.
Jim, cheamă pompierii la casa Sinclair.
Steve a făcut ce a crezut că trebuie să facă.
Ce vom face ?
Dacă nu mai vine nimeni ?
Asta este casa noastră. Locul în care ne-am cunoscut.
Nu putem pleca.
Nu-ţi face griji. Mereu vine cineva.
Vor construi. Vor cumpăra şi vor vinde.
Nu trebuie decât să aşteptăm.
Şi ce vom face între timp ?
Ce zici de un joc ?
20 de întrebări ?
Perfect.
Ok. Oh, uite una bună.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro